Imela sem veliko težav, zato pišem vesele zgodbe. LOUISA MAY ALCOTT
Oprostite, iščem pisarno Weekly Volcana.
Z g. Dashwoodom bi rada govorila.
Prijateljica me je prosila, naj vam ponudim njeno zgodbo.
Ona jo je napisala. Še več jih bo, če vam bo ugajala.
Ni prvi poskus, kajne?
Ne, zgodbe je prodala Olympicu in Scandalu.
Za zgodbo v Blarneystone Bannerju je prejela nagrado. -Nagrado...
Da.
Sedite.
Vzeli jo bomo.
Res? -S popravki. Predolga je.
Toda prečrtali ste...
Hotela sem, da se nekaj mojih grešnikov pokesa.
Vojna je bila. Ljudje se hočejo zabavati, ne poslušati pridig.
Moraliziranje se ne prodaja. Omenite to "prijateljici".
Kakšno poplačilo...
Za tako zgodbo plačamo 25-30 $. Za to bomo plačali 20.
Vaša je. Kar popravite jo.
Ali rečem prijateljici, da boste vzeli še kakšno, če bo boljša?
Videli bomo. Recite ji, naj bo kratka in žgečkljiva.
In če je glavni lik dekle, naj se na koncu poroči.
Ali umre. Vseeno. -Prosim?
Katero ime naj napišem pod zgodbo?
Nobenega, če vam je prav.
Kakor želi, seveda.
Lep dan vam želim. Na svidenje.
ČAS DEKLIŠTVA
PENZION
Moja Beth bi te bila vesela.
To je penzion, ne ubožnica. Najemnino plačajte pravočasno.
Dober dan, gdč. March. -Dober dan.
Vneti ste. -Hvala.
Gorite!
Hvala. -Enako navado imam. Vidite?
Kitty in Minny čakata.
Učenki me potrebujeta. -Ves čas delate.
Denar je cilj in sredstvo mojega koristoljubnega obstoja.
Takih črnilnih madežev človek ne dobi zgolj zaradi sle po denarju.
Sestra Amy je v Parizu. Dokler se ne poroči z bogatašem,
moram jaz preživljati družino. Zbogom.
Dekadenti so uničili Pariz.
Francozinje še krtače niso znale držati.
Amy. Rekla sem, da Francozinje še krtače niso znale držati.
Kako res, teta March! -Ne skušaj mi ustreči.
Kaj piše tvoja zdraharska družina?
Mati ne omenja Beth.
Nazaj bi morala, a vsi hočejo, da ostanem.
Z vrnitvijo ne boš pomagala. Dekle je bolno, ne osamljeno.
Ne hodi domov pred zaroko s Fredom Vaughnom.
In preden ne končam ur slikanja, seveda.
Da, da.
Seveda.
Ustavite kočijo! Laurie! -Dekle, le kaj počneš!
Amy.
Kako si zrasla! -Pisal si, da se dobiva v hotelu.
Nisem te našel. -Nisi dobro pogledal.
Nisem te prepoznal, ker si tako lepa. Ne maraš poklonov? -Ne.
Kje je tvoj ded? -V Nemčiji. Potuje.
Jaz tudi. -Flirtaš, kockaš in piješ.
Ne povej svoji mami. -Preganjaš kakšno mladenko po Evropi?
Ne.
Nisem mogla verjeti, da te je Jo zavrnila. Žal mi je.
Nikar, Amy. Meni ni žal.
Amy March! Pri priči se vrni. -Teta March.
Pridi. -Čudoviti ste videti.
Proč od mene. Mudi se nama.
Pridi na silvestrsko zabavo. Vsi bodo tam, tudi Fred.
Ob osmih pridi pome v hotel Chavain.
Slavnostno se obleci! Cilinder in svilen telovnik.
Najboljši telovnik bom oblekel.
Laurie je.
Vem.
20 vatlov modre svile in 20 rožnate.
Meg, ta bi ti zelo pristajala. K pravi šivilji te bom poslala.
Najlepša žena v Concordu boš.
John potrebuje zimski plašč, Daisy in Demi pa nova oblačila.
In njegova žena novo obleko. -Ne morem...
Ne morem. -Vesel bo, ko te bo videl, in pozabil na strošek.
Verjetno res ni preveč razsipno. -Bo 20 vatlov dovolj?
Da. -Dobro.
50 dolarjev. Kje sem imela glavo!
Mamica!
Moja ljubčka.
Pojdita se igrat.
Beth!
Tod je tvoj pot, zahod. -Pa na zahod!
Sreča in dobra volja spremljaj vas!
Gospodu mojemu nič ne sporočite?
Stoj: povej mi, prosim, kaj o meni misliš.
Da mislite, da niste to, kar ste.
Če mislim to, mislim prav to o vas.
Prav mislite: jaz nisem to, kar sem.
Prosim?
Le angleško znam.
Kaj ste rekli? -Zaplešite.
Vem, s kom hočem plesati.
7 LET PREJ
S kom boš plesala, Jo? -Saj veš, da ne plešem.
Ni pošteno, da ne moremo vse na zabavo.
Navadne čevlje obuj. -Lanski so.
Moj nos noče biti prefinjen.
Tvoj nos mi je všeč.
Zdaj pa Jo. -Ne dotikaj se me. Že zdaj se počutim smešno.
Lahko bi bila čedna. -Nočem.
Nočem iti, a bi rada slišala glasbo.
Zapomnila si jo bom in ti jo zapela. -Je prav, da se kadi?
To je zaradi vlage. -Smrdi po zažganih peresih.
Videla boš, da bo koder prelep.
Zakaj imaš šop las?
Meg, oprosti. -Kaj si naredila!
Oprosti. Ne bi me smela prositi za to.
Nani! Ne morem iti!
Lahko greš. Lepa si. -Uničena sem.
Ne zijaj, ne dajaj rok za hrbet. Ne reci krščen matiček ali prima.
Ne rokuj se, ne žvižgaj.
Meg March, zelo čedna si. Pridi.
Meg.
Hvala.
Zgodaj je še.
Oprostite, nisem vedela, da je kdo tu.
Kar ostanite, če želite. -Ne motim?
Ne. Ne poznam veliko ljudi tu. Neprijetno sem se počutil.
Jaz tudi.
Gdč. March, kajne?
Da, g. Laurence, vendar nisem gdč. March, le Jo.
Jaz pa sem le Laurie.
Ne plešeš? -Ne vem, kako to počnete tu.
Večino življenja sem preživel v Evropi. -V Evropi? Prima!
Ne bi smela uporabiti te besede.
Kdo to pravi? -Meg, moja starejša sestra. Pridi.
Tam je. Vidiš?
V vijolični obleki. -Zelo čedna je.
Opominja me, naj bom pridna, da bo oče ponosen, ko se vrne.
Kje pa je?
Prijavil se je v vojsko Unije. Hotela sem iti z njim.
Razočarana sem, da sem ženska.
Jo, bi zaplesala z mano? -Ne morem, ker...
Zakaj?
Ne boš povedal? -Nikoli.
Obleko sem si zažgala. Vidiš?
Meg je rekla, naj mirujem, da ne bo nihče opazil.
Kar smej se. Vem, da je smešno.
Vem, kaj bova naredila.
Kaj je? -Gleženj sem si poškodovala.
Kako bom prišla domov? -S kočijo ali pa bova ves večer tu.
Kočije so predrage. -Jaz vaju bom peljal. Blizu smo.
Ne, hvala, ne moreva sprejeti. -Morata iti z mojo. Prosim.
Ne, zgodaj je, ne morete že iti. -Vedno odidem zgodaj.
Drugega ti ne preostane.
Sem rekla, da so čevlji premajhni. -Ljubi bog. Kaj si naredila?
Ne more hoditi. -Vrnili sta se!
Kako je bilo? -Spati bi morali.
Pomagajta sestri, pa nazaj v posteljo. -Prostor! Ranjenca imamo.
Gleženj sem si zvila. -Meg, še umrla boš zaradi mode.
Hannah! Led potrebujemo!
Kar vstopite. -Smem?
Oprostite zaradi zmede. Rada pečem sredi noči.
Ne zmenite se za nered. Mi se ne, gospod. -Laurie sem.
Te lahko kličem Teddy? -Ja.
Morate igrati v njihovih gledaliških igrah. -Amy sem.
Z Jo se boste morali boriti za moško vlogo ali igrati dekle.
Izvolite piškot. -Hvala.
In led. Kako tvoji gležnji? Potrebuješ led? -Ne, hvala, gospa.
Kar mati mi reci. Ali nani. Tako kot vsi.
Rožnate čevlje si obula, kajne? -Hladno je.
Boš še ledu? -Tako lepi so.
Z zabave sem se pripeljala v kočiji kot premožna mladenka.
Doma pa me čakajo služabnice.
Za pisateljico na podstrešju.
Ker ste nocoj tako uživali v predstavi, bi vam rad dal to.
Pomagalo vam bo pri analizi lika in njegovem opisu.
Z veseljem bi prebral, kar pišete, če bi mi zaupali.
Obljubim vam odkritost in bistroumnost, kolikor je premorem.
Vaš vdani, Friedrich.
Fred, boš kozarec? -Bom, hvala.
Oprosti za hip.
Laurie.
Amy. -Eno uro sem te čakala.
Zasačila si me.
Amy, prosim.
Te zanima, kaj si mislim o tebi? -Kaj?
Preziram te. -Zakaj?
Vse imaš, da bi bil dober, srečen in koristen,
a si len, poln napak in nesrečen. -Zanimivo.
Sebični radi govorijo o sebi. -Sem sebičen?
Zelo. Bogat si, nadarjen, čeden in zdrav.
O, čeden. -Da, in nečimrn.
Lahko bi užival v dobrih stvareh, a le zapravljaš čas.
Dober bom zate, sveta Amy.
Se ne sramuješ takšne roke? -Ne.
Videti je, da v življenju ni delala. Ta prstan pa je smešen.
Jo mi ga je dala.
Zelo mi je žal zate, res. Želim si, da bi bolje prenašal.
Ne pomiluj me. Nekega dne boš občutila enako.
Ne. Če ne bom ljubljena, bom vsaj spoštovana.
Kaj si ti dosegla zadnje čase, imenitna artiste?
Morda sanjaš o tem, kako boš zapravila Fredovo bogastvo.
Fred Vaughn, gospe in gospodje!
Fred, zelo mi je žal.
Seveda so le zgodbe.
Zdaj pišem roman.
Bo tvoj roman tak?
Da. Za zdaj.
S takimi zapleti?
Z dvoboji in poboji? -To se prodaja.
Zakaj se ne podpišeš s pravim imenom? -Materi ne bi bilo všeč.
Preveč je krvavo zanjo.
Z zaslužkom bi ji rada pomagala, ne povzročala skrbi.
Niso mi všeč.
Iskreno.
Hočem reči, da se mi ne zdijo dobre.
Toda...
Objavljene so. In vedno so govorili, da sem nadarjena.
Saj si nadarjena. Zato sem tako neposreden.
Ne morem si privoščiti, da bi stradala hvale.
Si jezna?
Seveda sem. Rekel si, da ti moje delo ni všeč.
Hotela si iskrenost. -Da, sem.
Še nihče ni tako govoril s tabo?
Že večkrat so me zavrnili.
Imaš koga, ki te jemlje resno? S katerim bi govorila o svojem delu?
Si Bog, da veš, kaj je dobro in kaj slabo?
Nisem... -Zakaj se potem tako vedeš?
Tvoj odziv kaže... -Moj odziv kaže, da si nadutež.
Shakespeare je pisal za množice.
Bil je največji pesnik, ker je svojo poezijo znal približati množicam.
Vendar nisem Shakespeare. -Še dobro, njega že imamo.
Če toliko veš o tem, zakaj sam ne pišeš?
Ker nisem pisatelj. Nisem nadarjen kakor ti.
Ne, nisi. Vedno boš le kritik, nikoli avtor.
Svet bo pozabil, da si kdaj živel.
O tem sem prepričan. -Jaz pa...
Jo March ne bo pozabil nihče.
Verjamem.
Nisva prijatelja. Nisi moj prijatelj.
Nočem tvojega mnenja, ker mi nisi preveč všeč.
Zato ne govori več z mano. Hvala.
Josephine, to je prišlo zate. -Hvala.
Takoj se vrni domov. Beth se je poslabšalo. Mati
Beth.
Vesel božič, svet.
Vesel božič!
Že več ur smo pokonci. -Kaj pišeš?
Naša igra o maščevanju me je čisto prevzela. Strup.
Ne strupa, božič je. -Brez daril ni pravi božič.
Grozno je biti reven. -Ni pošteno. Nekatera dekleta imajo vse, druga nič.
Imamo starše in druga drugo.
Očeta ne bomo imele, dokler bo vojna.
Rada bi imela denar in služabnike, da mi ne bi bilo treba delati.
Bodi igralka. Niso vse igralke padle ženske.
Ne morem biti igralka.
Veliko želja imam. Najraje pa bi slikala v Parizu
in bila najboljša slikarka na svetu.
Jo pa bi bila rada slavna pisateljica.
Iz njenih ust zveni prostaško. -Ne sramuj se želja.
Saj se ne. -Moja želja je, da bi bile tu skupaj z materjo in očetom.
Beth je popolna.
Pa tvoja glasba? -Za nas jo igram, drugim je ni treba slišati.
Ne omejuj se. -Mati je predlagala,
da se letos ne bi obdarovale, ker naši možje trpijo v vojni.
Ne moremo pomagati, lahko pa se radostno žrtvujemo.
Ne igraj matere, le zato ker ni doma.
Jo, to je tako fantovsko. -Zato to počnem.
Preziram prostaška dekleta. -Jaz pa izumetničene afne.
Moj nos! Že tako je čuden!
Vem, da vam ni mar, kaj mislim, a najbrž nočete, da vas mati vidi.
Seveda nam je mar. -Bolj si del družine kot zlobna teta March.
Kje je nani?
Neki revež je prišel prosit in vaša mati mu je šla pomagat.
Želim si, da bi jim pomagala, ko bi ustrezalo nam.
Z Joanno sva zelo lačni. -Punčke niso lačne, Beth.
Spremenila sem vrhunec. Amy, prinesi kostume.
Prelepo kronico sem naredila.
Stare čevlje sem pobarvala modro, da bo kot princeska.
Otožno pesem sem napisala. -Novi govor je odličen, Meg.
Le kako tako dobro pišeš? Pravi Shakespeare si. -Niti ne.
Gdč. Michelangelo, vadite omedlevanje. Togi ste ko metla.
Nisem še videla človeka omedleti in nočem biti vsa marogasta.
Če ne bom mogla pasti, se bom elegantno spustila v naslanjač.
In ni mi mar, če bo Hugo prišel nadme s pištolo.
Hannah. -Ne igram. -Saj nisem nič rekla.
Vem, kaj si hotela reči. Ne igram.
Pokleknita tukaj.
Nočem poklekniti.
To naj bi bil najin prizor, pa naju ne bo nihče gledal.
To je moj prizor. -Meg bi morala režirati.
Vesel božič, dekleta. -Nani! -Vesel božič.
Vesela sem, da ste tako srečne.
Utrujena si videti, Jo. Si spet vso noč pisala? -Seveda.
Amy, poljubi me. Hvala, Hannah.
Vesel božič. Kako ste? -Lačna sem. -Kakšen zajtrk!
Konja bi pojedla! -Ne govori tako.
Kaj je?
Kaj pa je?
Blizu nas živi uboga gospa Hummel.
Njenih pet lačnih otrok se stiska v eni postelji, da ne bi zmrznili.
Deklice moje, bi jim dale zajtrk za božično darilo?
Boš zdaj rekla, da bi si oče to želel?
Da.
Hvala.
Hvala, g. Laurence, da ste me povabili. -Ni za kaj.
Morda bi mojega vnuka poleg matematike učili še manir.
Mein Gott. Dobri angeli so nas obiskali.
Pozdravljeni, vrnila sem se. S hrano, odejami in puloverji.
Tudi zdravila smo prinesle. To so moja dekleta.
Pozdravi. -Bolan je.
Vzemite ven hrano.
Boš?
Nani, ne potrebujemo prstov na nogah. Enega sem izgubila.
Je še katera izgubila prst?
So bile vile? -Božiček.
Teta March. -To je poslal g. Laurence.
Lauriejev ded? -Da. -Zakaj?
Videl je, da ste podarile zajtrk, in je hotel, da uživate dan.
Ni hudoben starec? -Zelo radodarno od njega.
To mu je gotovo predlagal njegov vnuk Laurie. Vem.
Spoprijateljimo se z njim. -Fantje me plašijo. Velika hiša tudi.
G. Laurence je razdedinil sina, ker je pobegnil z Italijanko.
Zdaj je njegov vnuk sirota in ves dan tiči notri z učiteljem.
Prijazen gospod je, ki je izgubil svojo deklico, ko je bila otrok.
In zdaj še sina. -Hči mu je umrla? -Žalostno!
Ni Laurie romantičen? Napol Italijan je. -Saj ga komaj poznamo.
Ta pojedina ni moja zasluga, vendar imam presenečenje.
Pismo. -Od očeta!
Želim si tja. -Ne moremo ostati brez edinega brata, Jo.
Zoprno je spati v šotoru.
Jo, sedi zadaj, da te ne vidimo jokati.
Bo kmalu prišel domov? -Zvesto bo služil, dokler bo treba.
Ne bomo ga prosile, naj pride prej, kot ga lahko pogrešajo.
Pozdravi jih in poljubi v mojem imenu.
Vsak dan mislim nanje, vsak večer molim zanje
in ves čas me tolaži njihova ljubezen.
Leto je veliko časa brez njih.
Spomni jih, naj med čakanjem delajo,
da ti težki dnevi ne bodo potrateni.
Vem, da bodo ljubeče do tebe,
zvesto opravljale svoje dolžnosti,
se pogumno spopadale s sovražniki
in se čudovito obvladovale.
Čarovničino prekletstvo, igra avtorice Jo March.
Naj bo sladko, hitro in močno.
Da ko se bom vrnil k njim... -Odgovori, moja pesem.
... jih bom imel še rajši in bom še ponosnejši
na svoja dekleta.
Brava!
Oprostite. Vaša postaja, gospa.
Hvala.
Odšla je? Zakaj?
Ne vem. Kar odšla je.
Ni povedala, ali se bo vrnila? -Nisva bili tako zaupni, profesor.
Zakaj posedaš tu? Prosim, pojdi. Omedi kaj.
Pa dekleti? Bila je najboljša učiteljica, kar sta jih imeli. -Vem.
Težko se je vrniti na delo po tako prijetnem času.
Želim si, da bi bil vsak dan božič. -Ali silvestrovo.
Nehvaležne punčare smo.
Ne govori takih odvratnosti! -Rada imam močne besede.
Nazaj v šolo moram, pa nimam limet.
Dekleta izmenjujejo vložene limete. Cel zaboj jih dolgujem.
Bo dovolj? -Zakaj si to naredila? -Hvala, Meg.
Vem, kako je, ko si kaj želiš in se počutiš manjvredno.
S tem in risbami bom poplačala dolg. -Risbami? -Pozabi.
Vesela sem, da me mama ne sili v šolo s temi dekleti.
Pohitimo. -Beth, po nakupih se loti računov in črkovanja.
Pregledala bom, ko pridem domov. -Prav.
Josephine! -Da.
Josephine! -Tu sem.
Mi poveš, zakaj si nehala brati Belshama?
Oprostite, nadaljevala bom.
Le glej, dragica.
Nekega dne me boš potrebovala. Želela si boš, da bi se lepše vedla.
Hvala, teta March za delo in druge prijaznosti,
toda nameravam si sama utreti pot v svetu.
Nihče si ne utira poti sam.
Ne zares. Še najmanj ženske. Dobro se boš morala omožiti.
Vi niste poročeni. -Zato ker sem bogata.
Poskrbela sem, da denar ostane pri meni.
V nasprotju s tvojim očetom.
Torej lahko ženska ostane samska, le če je bogata? -Da.
Toda ženske imajo malo možnosti, da obogatijo. -Ni res.
Lahko vodiš bordel. Ali igraš na odru.
Kar je bolj ali manj enako.
Sicer pa imaš prav.
Ženske imajo malo možnosti. Zato me rajši poslušaj.
Ja, da se bom lahko poročila. -Ne, da boš živela bolje od matere.
Nani ima rada svoje življenje. -Ne veš, kaj ima rada.
Tvojemu očetu je bilo več do izobrazbe osvobojenih otrok
kot do skrbi za svojo družino. -Da, vendar je imel prav.
Lahko imaš obenem prav in si nespameten.
Mislim, da ni tako. -Nisi plačana, da misliš.
Vem, da ti ta hip ni mar za poroko.
Ne obsojam te.
Toda še enkrat bom obiskala Evropo in potrebovala bom družabnico.
Bi bila rada tista, ki bo šla z mano?
To bi si zelo želela. -Potem beri.
In ne goljufaj.
Ne maram goljufov.
Predsednika Lincolna. -Ne, oče se bojuje zanj.
Moj oče pravi, da bi jim morali dovoliti, da obdržijo delavce.
Nemoralno je. -Vsi so imeli korist od tega, tudi vi, Marchevi.
Zakaj bi bil kaznovan le jug? -Vsi bi morali biti kaznovani.
Marchevi se radi borijo za stvar. -Prav, nariši Davisa.
Ne bi smela. -Odpisala ti bom dolg in ti dala pet limet.
Gdč. March.
Sedi. Sedi, Laurie.
Latinščina je privilegij. Prosim, tega se moraš naučiti.
Ne smem izgubiti službe. Vrniva se k Ciceru.
Zunaj je dekle. -Ne, ni. -Je, gospod Brooke.
Ne, ni.
Res je dekle. -To je dekle.
Pozdravljeni. Vas kaj boli? -Amy sem.
Zdravo, Amy, Laurie sem. -Vem. Sestro ste pripeljali s plesa.
Jaz si že ne bi zvila gležnja. Majhna stopala imam, najlepša v družini.
Vendar ne morem domov, ker sem v hudih težavah.
Glejte. G. Davis me je udaril.
Recite služabnikom, naj mi takoj kupijo to sliko.
Amy, si tu? -Poglej mojo roko.
Jo. -Kakšno bogastvo! -Zelo boli.
Velik srečnež si. -Človek ne more živeti le od knjig.
Jaz lahko. Kaj si naredila? -Nič, g. Davisa sem narisala.
Krščen matiček, poglejte si to. -Moj ded je. Se ga bojiš?
Nikogar se ne bojim. Odločen je, a moj ded je bil čednejši.
Jo, ne primerjamo dedov. -Se vam zdi čednejši?
Ne, zelo ste čedni. Nisem hotela... -Poznal sem očeta vaše matere.
Njegov značaj imate. -Hvala, gospod.
Grozno. Ne boš več hodila v to šolo.
Dobro, zoprnež je. -Jo te bo učila.
Saj že učim Beth. -Dobra učiteljica si.
Za ženske je veliko primerneje, če se učijo doma.
Le zato ker so šole za ženske tako slabe. -Res je.
Ko bi vsa dekleta zapustila šolo in bi umrl!
Amy, nisi ravnala prav.
Nič nisem naredila, le narisala sem ga. -Najlepša hvala.
Malenkost. -Moja dekleta rada zaidejo v težave.
Jaz tudi. -Takrat boste vi pritekli k nam in bomo poskrbeli za vas.
Pridite, kadar hočete, in pripeljite Beth. -Všeč ji bo klavir.
Je ona tista tiha? -Ja, to je naša Beth.
Naj pride igrat na naš klavir. -Jo, sposodi si katerokoli knjigo.
Lahko pridem gledat slike? -Tu je tudi čudovit rastlinjak.
Iti moramo. -Lahko kupite to sliko?
To bom vzela. Kmalu jo bom vrnila, obljubim.
Pravzaprav ne vem, kdaj. -Hvala za roko!
Hvala. Na svidenje.
Gospodična Meg. Rokavico ste pozabili.
Nazaj na delo. Vrnita se k delu.
Mir!
Mir! Nova gledališka igra Jo March
bo v naslednjih tednih na sporedu v Barnvillu
in bo prekosila vse, kar je kdaj stalo na ameriškem odru.
Igrala bo najimenitnejša igralka od tod do Misisipija,
gdč. Meg March. Izvrstno, bravo!
Tedensko poročilo: Meg dobra, Jo zanič.
Beth zelo dobra, Amy povprečna.
Odlično, gospod. -Izvrstno.
G. predsednik in gospodje, predlagam sprejetje novega člana,
ki bo globoko hvaležen
in bo ogromno prispeval k duhu kluba.
Predlagam
g. Theodorja Laurencea.
Ni govora. -Kaj? Dajte no, sprejmimo ga.
Pravi fant je. -Nočemo fantov, klub za dame je.
Sprejmimo ga. -Zakaj?
Čeprav se bojimo, sem za. Laurie je. -Ne.
Vse bo drugače. -Glasujmo. Dvignite roke.
Ne dvignita rok. -Dvigni roko, Laurie je.
Prav. -In ker je bolje ne odlašati...
Dame, dame, prosim. To je moja strategija, krivite mene.
Jo je popustila šele, ko se me ni mogla več braniti.
Rad bi rekel le - v znamenje svoje hvaležnosti...
In kot sredstvo spodbujanja prijateljskih odnosov med sosedama
predlagam te ključe
za poštni nabiralnik, ki sem ga postavil ob ribniku v gozdu.
Da, štirje ključi.
Za vas, draga moja. Meg, da. In za vas.
Najlepša hvala. -Ta je zame. Najlepša hvala za uslugo.
Zdaj bom sedel kot član kluba.
Dobrodošel, Laurie.
Dober dan. -Jo!
Daisy in Demi!
Zelo sta zrasla!
Škoda, da te ni, da bi ju učila.
Zdaj sem tu. -Lepo, da si doma.
Beth je sita samote, čeprav nič ne reče.
Kje pa je? -Zgoraj. Moja Jo.
Vse smo mislile, da je bolje. Zaradi škrlatinke ji je oslabelo srce.
Vzemi in poišči najboljšega zdravnika.
Denar potrebuješ za New York. -Ne grem nazaj.
S preostankom jo bom peljala k morju, da se okrepi.
Kdaj pride Amy?
Nočemo, da jo skrbi. -Ali ne ve?
Beth ni hotela, da ji povemo, da ji ne uničimo potovanja.
Amy se je vedno znala izogniti najtežjim delom življenja.
Ne jezi se na sestro.
Ne najdem.
Nani, si videla mojo rokavico? -Kdaj si jo nazadnje videla?
Jo, kje si?
Ne najdem rokavice. -Mojo vzemi.
Zamudili bova. -Kam gresta?
Nisi povabljena. -Z Lauriejem gresta. Vedela sem.
Ja, greva. Zdaj pa nehaj sitnariti.
Imaš vstopnici? -Ja. -Z Lauriejem gresta v gledališče.
Grem lahko z vami? -Žal nisi povabljena.
Ne moreš, Amy, in nehaj se cmeriti.
Tu sem zaprta in ne smem nikamor.
Beth ima svoj klavir. Osamljena sem. -Lahko te učim igrati.
Nočem. V gledališče hočem.
Ne sili se tja, kjer nisi zaželena.
Dolgočasni Brooke je čisto dovolj. -Prijazen je.
Sama si lahko plačam. -Ne boš šla.
Žal mi je, srčica. Jo ima prav. Drugič.
Pridi, Meg, ne tolaži je. -Prosim. Prosim.
Še žal ti bo, Jo March!
Resno, to boš obžalovala!
Nehaj me tako gledati.
Za očeta
Na svidenje.
Meg, milijonkrat boljša si od nje. Čeprav zna omedleti.
Kako je postala tako bleda? -Je Brooke lahko še bolj hlapčevski?
Meni se je zdel zelo vljuden. -Čakaj, to misel moram zapisati.
Beth, katera barva oči ti je najlepša? -Vijolična.
G. Brooke ima modre oči in staro dušo, kar je pomembnejše od denarja.
Je katera vzela moj roman? -Ne, zakaj?
Amy, ti ga imaš.
Ne, nimam. -Lažeš.
Ne, nimam ga in ne vem, kje je.
Povej, ali pa te bom prisilila, da poveš. -Zažgala sem ga.
Zažgala sem tvojo knjigo. Rekla sem ti, da boš plačala.
Oprosti, Jo.
Amy.
Le do svojega pisanja ti je.
Če bi ti strgala obleko, te ne bi prizadela.
Pa sem te hotela prizadeti.
Zdaj mi je zelo žal za to. Oprosti.
Ne dovoli, da te jeza premaga. Odpusti ji.
Pomagajta si.
Začnita znova jutri.
Ne zasluži si mojega odpuščanja.
Do smrti jo bom sovražila.
Dobro jutro. Zunaj je sveže in svetlo. Pojdite po drsalke.
Jo, obljubila si mi, da bom lahko šla.
Bo vedno taka?
Zanjo je bila huda izguba. -Ne morem nič narediti?
Pojdi za njo. Molči, dokler je Laurie ne spravi v dobro voljo,
potem pa reci kaj prijaznega.
Gotovo bosta spet prijateljici.
Jo, čakaj! Prihajam.
Zadnjič si rekla, da bom lahko šla.
Jo, Laurie, čakajta. Prihajam.
Čakajta!
Brega se drži, na sredi ni varno. -Prav.
Jo, prihajam!
Jo, greva.
Jo, čakaj!
Si cela? -Ja.
Na pomoč! -Amy je!
Pojdi po vejo.
Ne morem dihati! -Pomagaj mi vleči.
Zgrabi vejo, Amy.
Tako mi je žal, sestrica.
Spi.
Jaz bi bila kriva, če bi umrla.
Vse bo v redu z njo.
Zdravnik je rekel, da se najbrž še prehladila ne bo.
Kaj je narobe z mano?
Tolikokrat sem sklenila, da se poboljšam,
jokala zaradi grehov,
a nič ne pomaga.
Ko me zgrabi jeza,
podivjam, da bi lahko prizadela kogarkoli in uživala v tem.
Name me spominjaš.
Nikoli se ne razjeziš.
Jezna sem skoraj vsak dan.
Res?
Nisem potrpežljiva po naravi.
Toda po skoraj 40 letih truda
sem se naučila, da me jeza ne premaga.
Potem bom storila enako.
Upam, da ti bo uspelo veliko bolje kot meni.
Nekateri značaji so preveč plemeniti, da bi jih obrzdali,
in preveč veličastni, da bi jih upognili.
Beth, ljubica.
Ne bi bilo treba priti.
Sploh ne bi smela oditi. Potrebuješ kaj? Izvoli.
Spij malo vode.
Lepo te je videti.
K morju greva, da si boš opomogla. -K morju?
Hočem, da plešeš, ko se vrne Amy.
Saj ne bo prekinila potovanja, ne? -Ne.
Dobro. Je kaj novega? Kaj pravi?
Piše, da je Laurie tam. Vesela sem, da je ob njej.
Laurie ne odgovarja na moja pisma.
Ga pogrešaš?
Vse pogrešam.
Vem.
Pohitita, Meg ne bo en teden. -Prihajava.
Pojdi z drugo kočijo in vohuni za Meg. Ne sme se zaljubiti.
Lepo od Annie, da me je povabila na ples. Hvala, da smem iti.
Le bodi, kakršna si.
Tole si nadeni. V tvojih letih sem jo nosila.
Nisem za to, da je treba nakit hraniti do poroke.
Imej nekaj, kar je le tvoje. Lepe stvari je treba uživati.
Ja, lepe stvari je treba uživati.
Škoda, da ne morem na ples.
Se vam zdi prav, da gre?
Dekleta morajo v svet in se sama odločati o stvareh.
Ne pozabi na nas. -Ne bom. Saj je le en teden.
Lepa je. -Ni tvoja.
Pristajala bi mi.
Spodobne čevlje potrebuje.
Hvala za kočijo, g. Laurence.
Ne vem, kako naj se vam oddolžim. -Neumnost.
Konja sem pozdravila. -Nekaj pa lahko naredite.
Danes sem spoznal, da hčerin klavir trpi zaradi neuporabe.
Bi katera od deklet tu in tam vadila na njem?
Le da ostane uglašen. Če vam ni mar, nič hudega.
Mar jim je. Zelo.
Ti imaš rada glasbo. -Zelo rada.
Prišla bom, če ste prepričani, da ne bom nikogar motila.
Žive duše ne, draga moja.
Pogrešala te bom! -Si smem sposoditi tvoje trakove? -Ne.
Uživaj na plesu. -Kmalu se vrnem.
Ne poroči se, Meg. Ne zaljubi se.
Vrni se takoj.
Hvala.
Tako vznemirjena sem zaradi večera.
Katero obleko boš oblekla, Meg? -To.
To? Ne moreš poslati po novo?
Nimam je. -Le eno imaš? Smešno.
Sploh ne. Ne pošiljaj ponjo, Daisy. Daisy te bom klicala.
Lepo rožnato obleko imam. Obleci jo meni na ljubo.
Če ti je prav. -Seveda.
Vse si očarala, Daisy. Moraš obdržati obleko.
Ne morem. -Moraš. Prosim.
Zabavaj se, Daisy.
Laurie. Nisem vedela, da prideš.
Presenečenje naj bi bilo. -Res je prijetno presenečenje.
Zakaj te kličejo Daisy? -Tak vzdevek so mi dale.
Meg je lepo ime. -Kakor igranje vloge je.
Nekaj časa bom Daisy.
Kaj bi rekla Jo?
Saj se ne boš poročila s kom od teh, kaj?
Morda se bom.
Jutri te bo bolela glava.
Sem ti všeč?
Ne.
Zakaj ne? -Ne maram nafrfuljenosti in peres.
Sila nesramen si.
Odpusti mi in pridi plesat. -Bojim se, da ti bo preveč zoprno.
Tvoja obleka mi ni všeč,
vendar mislim, da si čudovita.
Resnično? -Resnično.
Vem, da je neumno, a ne povej Jo. Dovoli, da se nocoj zabavam.
Potem bom vse življenje nadvse pridna.
Oprosti, John.
Svila je bila prvi pravi strošek.
50 dolarjev je veliko,
a najbrž ne preveč za obleko,
če pomislim, kaj vse je treba, da jo končajo.
Ni še obleka...
Le blago je še.
A tako.
Vem, da si jezen. Nočem zapravljati, a se ne morem upreti,
ko Sallie kupuje, kar hoče, in me pomiluje, ker jaz ne.
Skušam biti zadovoljna, a je težko.
In sita sem tega, da sem revna.
Tega sem se bal. Trudim se po najboljših močeh.
John. Moj dragi, dobri, garaški fant.
Bilo je nehvaležno in sebično od mene.
Kako sem mogla to reči? -Morda si resno mislila.
Ne, nisem.
Bova že kako dobila tudi plašč zate.
Potem bova čudovita.
Ne morem si ga privoščiti, draga.
John. -Spat moram.
Resnično obžalujem,
ker moraš živeti brez številnih lepih stvari.
In da si poročena z nekom, ki ti jih ne more dati.
Pozdravljena, Amy. -Nočem te videti.
Ne jezi se name. Oprosti za moje vedenje.
Si spet pil? -Zakaj si tako osorna? Štiri je ura.
Nekdo mora biti.
Kdaj boš začela slikati umetnine, Rafaela? -Nikoli.
Kaj? Zakaj nikoli?
Nisem uspešna. Jo je pisateljica v New Yorku, jaz pa sem polomija.
Precej močna izjava za 20-letnico.
Rim me je ozdravil nečimrnosti, Pariz pa pokazal, da ne bom genij.
Zato bom opustila neumne umetniške upe.
Zakaj? Nadarjena si in polna energije.
Nadarjenost ni genialnost. In ni energije, s katero bi to dosegla.
Hočem biti genij ali nič.
Nočem biti povprečna čečkačka in ne bom se več trudila.
Katere ženske pa sprejmejo v klub genijev?
Brontëjeve?
Le njih? -Mislim, da.
In kdo razglasi genija?
Moški. -Tekmece hočejo izriniti.
Zelo zapleten argument, da bi se počutila bolje.
Se počutiš bolje? -Moški ali ženska,
povprečno nadarjena sem. -Povprečno nadarjena?
Smem prositi za zadnji portret?
Prav. -Zdaj ko si opustila trapaste umetniške upe,
kaj boš počela z življenjem?
Izpilila bom svoje druge talente in postala okras v družbi.
Tu nastopi Fred Vaughn, domnevam.
Ne norčuj se. -Njegovo ime sem izgovoril.
Upam, da nisi zaročena. -Ne.
Pa boš, če poklekne na koleno, kot se spodobi?
Najverjetneje.
Bogat je. Celo bogatejši od tebe.
Razumem, da kraljice družbe ne morejo živeti brez denarja,
čeprav zveni čudno iz ust hčere tvoje matere.
Vedno sem vedela, da se bom bogato poročila. Ne sramujem se.
Saj se ni treba. Če ga le ljubiš.
Imamo nekaj besede pri tem, koga ljubimo.
To ni nekaj, kar se ti kar zgodi. -Pesniki se ne bi strinjali.
Nisem pesnica, le ženska.
In kot ženska ne morem služiti svojega denarja.
Ne dovolj, da bi živela ali preživljala družino.
In če bi imela svoj denar, a ga nimam,
bi ta pripadal mojemu možu, takoj ko bi se poročila.
Če bi imela otroke, bi bili njegovi, ne moji.
Bili bi njegova last.
Zato ne govori, da poroka ni poslovni dogovor, ker je.
Zate morda ni, zame pa prav gotovo je.
Fred je prišel. Mi odpneš?
Hvala.
Kakšna sem videti? V redu?
Lepa se mi zdiš.
Lepa si.
Fred. Pogrešala sem te.
To sta Fred Vaughn in njegova sestra Kate. G. Brooka poznaš.
To so Meg, Amy, Beth in Jo. -Me veseli.
Kako elegantno.
Amy March. Zapomnite si to ime. Nekoč vas bom poiskala v Londonu.
Bom.
Čoln si zgrešila. -Prijazen si.
Vem nekaj, česar ne veš. -Takoj mi povej.
Je Meg morda izgubila rokavico?
G. Brooke jo ima. -Ja.
Kako veš? -Videl sem jo. V njegovem žepu.
Ves ta čas? -Ni romantično?
Ne, grozno je. -Nisi vesela?
Da bo nekdo odpeljal Meg? Ne, hvala.
Bolj ti bo všeč, ko bo kdo odpeljal tebe. -Rada bi videla junaka!
Tudi jaz bi ga rad videl.
Zemlja bi nam ne mogla biti tako ljuba,
ko bi ne preživeli otroštva na njej
in ne bi bila tista zemlja, iz katere poganjajo vsako pomlad iste cvetice,
ki smo jih trgali z drobnimi prstki.
Katera novost je vredna te sladke enoličnosti,
kjer vsako reč poznamo in jo ljubimo,
ker jo poznamo?
Ni čudovito?
Všeč mi je, ko bereš. Še bolj pa, ko bereš svoje zgodbe.
Nobene nove nimam. -Zakaj ne?
Nobene nisem napisala.
Svinčnik in papir imaš. Napiši mi kaj.
Ne morem.
Mislim, da ne morem več.
Zakaj ne?
Nihče noče poslušati mojih zgodb.
Napiši kaj zame.
Pisateljica si.
Bila si, preden je kdo vedel in ti za to plačal.
Zelo bolna sem, zato mi moraš ustreči.
Naredi, kot nas je učila nani. Naredi to za drugega.
Če boste šli skozi Vermont,
vam bo ga. Sewall v New Hampshiru dala posteljo in hrano.
Izvolite. Pojdite domov k hčeram. Jaz bom nadaljevala.
Ne, moram biti tu. Vse življenje sem se sramovala svoje države.
Brez zamere, toda še vedno bi se je morali.
Vem. In se je sramujem.
Dober dan, gospod. -Dober dan, gospa.
Imate kakšnega sina v vojski?
Da, gospa, štiri.
Dva so ubili, eden je zapornik.
Obiskat grem tistega, ki zelo bolan leži v Washingtonu.
Veliko ste dali za svojo državo.
Sam bi šel, če bi bil za kakšno rabo,
a ker nisem, sem dal svoje fante.
Odejo vam bom prinesla.
Da vas bo grela.
Hvala. Bog vas blagoslovi. -Enako.
Gospa March.
Telegram iz Washingtona.
Se je Jo vrnila od tete March? -Nisem je še videla.
Boste še en par čevljev? -Hvala. Ne smem zamuditi zadnjega vlaka.
Hannah, si prinesla očetove spalne srajce? -Sem.
Kako lahko pomagam, Beth? -Hvala, da si tu.
Si našla toplo odejo? -Povejte, če lahko kako pomagam.
Vsak dan brez izjeme bom pazil na dekleta.
Hvala za vse.
Občudujem vašega moža. Molil bom, da čim prej okreva.
Rjuhe sem našla. -Hannah, zdravila. -V potovalki so.
Oprostite. -Rad bi spremljal vašo mater.
G. Laurence me pošilja z nalogo v Washington. Rad ji bom pomagal tam.
Hvala. -Malenkost.
Medtem ko me ne bo, bo glavna Hannah.
Obiščite Hummlove. Zima bo huda za vse.
Bo dovolj za vlak?
25 dolarjev? Teta March ni tako radodarna.
Nisem mogla iti k teti. -Kje si dobila denar?
Prodala sem edino, kar je mojega.
Jo! -Lase!
Edino lepoto! -Taka si kot fant.
To ne vpliva na usodo naroda, zato ne žalujte.
Zelo sem ponosna, da si moja hči.
Na vsak način sem hotela narediti kaj za očeta.
Pa proti nečimrnosti je. -Lepo je.
Tega ne boš naredila. -Ni mi všeč. -Teddy.
Besede ne morejo izraziti, kako vas imam rada.
Bodite dobre druga z drugo. Molite za očetovo okrevanje.
Vrnila se bom, takoj ko bom mogla. Rada vas imam.
Kaj je? Jokaš zaradi očeta?
Ne.
Zaradi las.
Tudi jaz bi jokala.
Vem.
Laurie, kdaj se boš vrnil k dedu?
Kmalu.
To si rekel že ducatkrat. -Kratki odgovori prihranijo težave.
Pričakuje te, zakaj tega ne narediš?
Iz prirojene izprijenosti. -Misliš iz prirojene lenobe?
Če grem, ga bom le jezil. Zato bom raje še malo jezil tebe.
Saj boš zdržala. Mislim, da ti je celo všeč.
Nehaj.
Kaj zdaj? -Gledam te.
Hočem reči, kaj boš zdaj naredil?
Z življenjem? -Ja.
Opero pišem. Osrednji lik bom. -Izguba časa.
Kaj bi po tvojem moral narediti?
Delaj za deda in naredi kaj iz sebe.
Ne igraš pošteno.
Izvoli.
Zelo dobra je.
Kdaj si naredila to?
Ko smo bili na obali.
Ko sem spoznala Freda. -Res je.
Kaj dela?
V Londonu je, poslovno. Čez nekaj tednov se bo vrnil.
Ne poroči se z njim.
Prosim?
Ne poroči se z njim.
Zakaj ne? -Saj veš, zakaj.
Ne. Ne. -Ja.
Zakaj ne? -Laurie.
Kaj? -Hudoben si.
Nehaj. -Zakaj sem hudoben?
Že vse življenje v vsem pridem na vrsto za Jo.
Ne bom nekdo, s katerim se boš sprijaznil, ker ne moreš imeti nje.
Nočem.
Ne po tem, ko sem te vse življenje ljubila.
Odlitek bom dala Laurieju, da bo videl, kako lepa stopala imam.
G. Brooke piše, da je oče še šibek, a okreva.
In da je mati najboljša negovalka, kar bi si jih moški želel.
Želim si, da bi bila vsa pisma od matere.
Hvaležna sem za vsako pismo. -Vijolična bo pristajala g. Laurenceu.
Bo. Čeden vzorec je.
Nekako se mu moram zahvaliti, ker smem igrati na njegov klavir.
V mesto grem po živež. Jo, prineseš drva?
Niste obiskale Hummlovih. -Še zase imamo komaj dovolj hrane.
Pa zgodbo moram končati. -Nani je rekla...
Ne moremo izpolniti vsega, kar je naročila.
Vedno grem sama. Ne opravljate svojih nalog.
Pa jih. Delamo. -Ne skrbi, našle bomo čas.
Več tednov je minilo. -Kmalu bomo šle.
Noge ne morem dobiti ven!
Nehaj, Jo! Ne morem je dobiti ven! Stopalo bom izgubila.
Prav, sama bom šla.
Dober dan. Za g. Laurencea.
Prihaja.
Glej, kaj si dobila!
Pismo od starega gospoda. -Odpri ga.
Glej, Beth!
Jo, preberi, jaz ne morem.
Gdč. Beth March! V življenju sem imel veliko copatov,
a še nobeni se mi niso prilegali kakor vaši.
Vedno me bodo spominjali na prijazno darovalko.
Rad poplačam svoje dolgove. Upam, da boste sprejeli darilo.
Vaš hvaležni prijatelj in ponižni sluga, James Laurence.
Beth! -Kako ljubko! Vaš ponižni sluga.
Ni lepo? -Glej, kako se lesketa.
Zlat okras ima, ki gre vse naokoli. -Čisto naokoli.
Lep rokopis ima. -Tu je predalček.
Gospod, hotela sem se vam zahvaliti...
Zelo me spominjaš na hčerko.
Klavir je tvoj. Že davno bi ti ga moral dati.
Hvala.
Otrok moj...
Saj goriš.
Hummlovi so zelo bolni.
Počiva. -Kako se počuti? Lahko kako pomagam?
Kaj ji je? -Škrlatinka. -Kaj je to?
Hummlove sem obiskal. Dojenček je umrl.
Ste jo že imele? -Meg in jaz da, Amy pa ne.
Stran jo je treba poslati. -Nočem stran.
Morda jo lahko vzame teta. -Ne maram je.
Za tvoje dobro je. -Pošljemo po mater?
Ne vznemirjajmo je. Tokrat še bolj obžalujem, da nimamo denarja.
Negovale jo bomo in bo ozdravela.
Bo.
Poštni nabiralnik v gozdu je bil prima
in se je čudovito obnesel, saj je šlo skozenj marsikaj.
Pesmi in vložena zelenjava,
glasba in medenjaki.
Pa vabila, graje in celo kužki.
O nas je. -Ja.
Všeč mi je. -Le zgodbica je. -Navadno ne pišeš o tem.
Je preveč dolgočasno? -Moja najljubša doslej je. -Res?
Napiši še eno. -Bom.
Piši jih. -Bom. -Tudi ko me ne bo.
Ne govori tega.
Moram ti povedati. -Ne.
Veliko časa sem imela za premislek. Ne bojim se.
Ne.
Kot oseka je. Voda počasi odteka, ne moreš je ustaviti.
Ustavila jo bom.
Saj sem jo že.
Ozdravela boš. Oče tudi.
Kmalu bomo vsi skupaj.
Božje volje ne moremo ustaviti. -Ni še srečal moje volje.
Zgodila se bo Jojina volja.
Amy. Pridi sem.
Prosim? -Pridi, sedi.
Če boš zelo pridna, bo ta prstan nekoč tvoj.
Res? -Če boš še naprej spodobna mlada dama.
Zdaj si ti upanje družine.
Beth je bolna, Jo je izgubljen primer,
Meg pa je glavo zmešal obubožan učitelj.
Ti boš morala preživljati vse.
Tudi revne starše, ko bodo stari.
Dobro se moraš poročiti.
Reši družino.
Le to sem ti hotela povedati.
Lahko se vrneš k slikanju.
Pozdravljeni, teta March.
Laurenceov fant je bil tu.
Res? -Kakšno razočaranje je!
Najbrž je kriva italijanska kri. -Kdaj se bo vrnil?
V London je odšel.
Zakaj?
O čem si hotela govoriti z njim?
Fredu Vaughnu sem rekla, da se ne bom poročila z njim.
Meg.
Domov bom prišla pomagat. Oprosti, zelo me skrbi za Beth.
Ostani. Jaz sem te prosil, da pojdi. Poskrbel bom za otroka.
Še nekaj. Blago čim prej pošlji šivilji.
Ne morem. -Niti besede več.
Hočem, da imaš obleko. To zimo bom imel stari plašč.
Tako bo. -Ne morem.
Blago sem prodala Sallie.
Res?
Nočem, da si nesrečna. -Saj ne morem biti.
John Brooke je moj mož.
In jaz njegova žena.
Hannah! V redu je.
Kaj bova?
Po vajino mamo moramo poslati.
Nani. -Bog z vami.
Slabše ji je. Nisem vedela, kaj naj naredim. -Moja dekleta.
Ljubica. Hannah, skuhaj bistro juho. Jo, led. Ohladiti te moramo.
Kdo je pri očetu? -John.
Rjuhe moramo zamenjati. Premaknili te bova, ljubica.
Glej jo. Čakaj. V redu je.
Saj vem...
Prosim, bori se.
Ne odidi tiho. Bori se.
Prosim, bori se do konca in bodi glasna.
Ne odidi tiho, Beth.
Nani.
Vesel božič, Beth.
Na sredini mora biti. Najprej s strani.
Strani niso za mojo pokovko. Delam venec iz pokovke.
Tratiš okraske, pa še ne visijo prav.
Še eno božično darilo za Marcheve.
Ljubi bog. Oče! -Oče!
Moje ženskice.
Zrasle ste.
Beth. Vesel božič, ljubica.
Vesel božič vsem. -Vesel božič, oče.
Vesel božič.
Hvala bogu, da si doma.
Hvala bogu zate. -Zdaj se lahko jezim neposredno nate.
Ne morem verjeti, da se bom danes poročila.
Kaj je narobe?
Nič.
Lahko greva. Takoj.
Služila bom, zgodbe bom prodajala.
Kuhala bom, pospravljala, delala v tovarni. Za naju.
Igralka bi morala biti, živeti bi morala na odru.
Zbeživa skupaj.
Rada bi se poročila. -Zakaj?
Ker ga ljubim.
Čez dve leti se ga boš naveličala.
Midve pa bova vedno zanimivi.
To, da imam drugačne sanje, ne pomeni, da niso pomembne.
Hočem dom in družino.
Pripravljena sem delati in se boriti.
Toda to hočem početi z Johnom.
Ni mi všeč, da me zapuščaš.
Ne hodi.
Ne bom te zapustila.
Poleg tega
boš nekega dne ti na vrsti.
Raje bom stara devica in sama vodila svojo barko.
Res.
Ne morem verjeti, da je otroštva konec.
Tako ali drugače bi se končalo.
In kako srečen konec!
To je pomembna zaobljuba, ko damo sebe in dobimo drugega.
Kakšen dar!
Dajemo, preden poznamo ceno nagrade.
Zdaj sta mož in žena.
Lahko poljubite nevesto.
Ne zganjaj cirkusa. Ni me treba spremiti h kočiji.
To naredim z veseljem. -Upam, da boš zdaj srečna.
Ko si si uničila življenje tako kot tvoja mati, ko je vzela očeta.
Draga sestra, zelo si prijazna. Hvala za današnje slavje.
Ni za kaj. -Hvala, teta March.
Ne maram poljubljanja.
Žal mi je.
Še bolj ti bo žal, ko boš ugotovila, da je ljubezen v bajti polomija.
Ne more biti hujša kot v veliki hiši.
Natančno vem, kaj hočete povedati, gospa.
Nič mi ne uide. -Vemo.
In ne motite se povsem.
Morda nimam vedno prav, vendar se nikoli ne motim.
Tu je edini razumni član družine.
Tega res ne morem več prenašati. Kot si lahko misliš.
Nani! Nani! -Kaj je?
Teta March gre v Evropo. -In hoče, da grem z njo.
Čudovito!
Dolgočasne ure branja bodo poplačane.
Mene hoče vzeti s sabo.
Kot družabnico. -V Evropo? S tabo?
Hoče, da izpilim svojo umetnost in francoščino.
Saj ne maraš francoščine, kajne?
Čudovito, Amy.
Oče, v Evropo grem!
Meg je poročena, Amy je v Evropi.
Ti si diplomiral in boš odšel na dolge počitnice.
Nisem dobrega srca kot Beth. Jezna sem in nemirna.
Ni ti treba ostati tu, Jo.
Bova ušla in se pridružila gusarjem?
Ne, prosim. -Morava govoriti o tem.
Ljubim te, odkar sem te zagledal.
Hotel sem ti pokazati, a nisi dovolila.
Zdaj me moraš poslušati in mi odgovoriti,
ker tako ne morem naprej. -Prosim, nikar.
Odpovedal sem se vsemu, česar nisi marala.
Ni me motilo. Čakal sem in se nisem pritoževal, ker...
Mislil sem, da me ljubiš.
Spoznal sem, da nisem dovolj dober...
Ja, si. Predober si zame.
Zelo sem ti hvaležna in ponosna nate.
Ne vem, zakaj te ne morem ljubiti tako, kot si želiš.
Ne vem, zakaj.
Ne moreš? -Ne.
Ne morem spremeniti tega, kako čutim.
Lagala bi, če bi rekla, da te ljubim.
Zelo mi je žal, Teddy.
Zelo mi je žal, vendar ne morem pomagati.
Druge ne morem ljubiti. Le tebe ljubim.
Najin zakon bi bil polomija. -Ni res. -Oba bi bila nesrečna.
Svetnik bom. -Poskusila sem in ni šlo.
Zakaj to vsi pričakujejo? Tvoji in moj ded?
Zakaj to govoriš? Reci da. Bodiva srečna skupaj.
Ne morem iskreno reči da, zato ne bom rekla.
Spoznal boš, da imam prav, in mi boš hvaležen.
Rajši se obesim, kakor da to spoznam. Rajši umrem.
Teddy, ne govori tako.
Poslušaj. Spoznal boš kakšno prikupno, omikano dekle,
ki te bo ljubilo in oboževalo.
Ter bo čudovita žena v tvoji lepi hiši. Jaz ne bi bila. -Ja, bi.
Poglej me, preprosta sem in čudaška.
Ljubim te. -Sramoval bi se me.
Ljubim te. -Prepirala bi se. Še zdaj ne moreva brez prepira.
Sovražila bi tvojo izbrano družbo, ti moje pisanje. Nesrečna bi bila.
Obžalovala bi in bilo bi grozno.
Še kaj?
Ne, nič več. -Prav.
Razen...
Ne verjamem, da se bom kdaj poročila.
Srečna sem in preveč rada imam svobodo, da bi se ji odrekla.
Motiš se. Mislim, da se boš poročila.
Zaljubila se boš in boš pripravljena umreti zanj, ker si taka.
Jaz pa bom gledal.
Nočem te motiti pri pisanju.
Tega več ne počnem.
Nisem je rešila.
Tu si preveč osamljena.
Se ne bi rada vrnila v New York?
Pa tvoj prijatelj Friedrich? Mu ni tako ime? -Ne.
S svojim značajem sem uničila najino prijateljstvo. Vse uničim.
Gotovo ga ne bom več videla.
Iskrenega prijatelja to ne bi odvrnilo.
Želim si, da bi bilo to res.
Če bi bila dekle v knjigi, bi bilo vse preprosto.
Srečna bi se odrekla svetu.
Laurie se vrača.
Res?
Amy je pisala. Domov bo prišla.
Pretresena je zaradi Beth.
Teta March je zelo bolna. Laurie ju bo spremil.
Lepo od njega.
Kaj je narobe? -Ne vem.
Vedno sem bila zadovoljna zgolj z družino.
Tega ne razumem.
Morda
sem se prenaglila, ko sem ga zavrnila.
Laurieja.
Ga ljubiš?
Če bi me znova zasnubil, bi verjetno privolila.
Misliš, da me bo znova zasnubil?
Toda ali ga ljubiš?
Več mi je do tega, da sem ljubljena.
Rada bi bila ljubljena.
To ni enako kot ljubiti.
Vem.
Toda zdi se mi...
Zdi se mi, da ženske...
Imajo razum in dušo, ne le srca.
Častihlepne so in nadarjene, ne le lepe.
Sita sem splošnega mnenja,
da so ženske primerne le za ljubezen. Tega imam čez glavo.
Vendar sem tako osamljena.
Nisem mogel dovoliti, da potuješ sama z bolno teto.
Čeprav me preziraš.
Ne preziram te, Laurie.
Beth je bila najboljša med nami.
Ne bom se poročila s Fredom.
Slišal sem.
Nisi dolžan nič reči ali narediti.
Nisem ga ljubila, kot bi morala.
Ni nama treba govoriti o tem.
Moj dragi Teddy!
Pogrešam te bolj, kot povedo besede.
Včasih sem mislila, da je najhujša usoda biti žena.
Bila sem mlada in neumna.
Spremenila sem se.
Najhujša usoda je živeti brez tebe.
Ne bi te smela zavrniti in zbežati v New York.
Jo.
Zbudi se.
Teddy! Vrnil si se. -Torej si vesela, da me vidiš?
Ja.
Skrbelo me je.
Sedi.
Kako je Amy? Te je vso pot mučila s svojo nečimrnostjo?
Ja, toda to mi je všeč. -Kje je? Ni šla naravnost domov?
Tvoja mati jo je prosila, naj se oglasi pri Meg.
Žene nisem mogel iztrgati iz njunih krempljev.
Prosim?
Ušlo mi je. Hotela sva vas presenetiti.
Zaročila sva se in upala, da bova počakala...
Zdaj sva mož in žena.
Ti in Amy. -Da.
Se ljubita? -Da.
Nekaj bom rekel, potem bova pozabila na to.
Vedno sem te imel rad.
Toda ljubezen do Amy je drugačna.
Prav si imela, midva bi se res pobila.
Ja.
Tako je bilo usojeno.
Le ti me kličeš Teddy.
Kako te kliče Amy? -Moj gospod.
Čisto njej podobno.
Zaslužiš si.
Sva lahko še vedno prijatelja, prosim?
Seveda, fant moj. Vedno.
Ti je Laurie povedal? -Ja, je.
Vesela sem zate.
Tako je bilo usojeno. -Oddahnila sem si. Hvala.
Hotela sem ti pisati
in vse razložiti, pa se je zgodilo tako hitro.
Skrbelo me je, da boš jezna name. -Ne.
Nisi jezna name?
Življenje je prekratko, da bi se jezili na sestre.
Zelo jo pogrešam. -Vem.
Hvala.
Gospod Laurence.
Nisem se mogel prisiliti, da bi...
Hiša brez nje ni več taka kot prej.
Nisem mogel naprej, vedoč, da je ne bo.
Vem, da nisem pol tako dobra kot sestra,
vendar vam bom kot prijateljica v oporo, če mi boste dopustili.
Prav.
Za Beth
Dragi gospod Dashwood!
V ovojnici prilagam prvih nekaj poglavij svojega novega dela.
Lahko bi bila zgodba za mlade, vendar je morda preveč pusta.
Pošiljam vam jo za vsak primer, če je morebiti kaj vredna. A dvomim.
Jo March.
Mislila sem, da me ne mara. -Vseeno ti lahko zapusti hišo.
Pa vidva z Johnom?
Tako velike hiše ne morem vzdrževati.
Bolje bi jo bilo prodati, a bi rada naredila kaj,
zaradi česar se bo teta obrnila v grobu. -Meni je prav.
Prijeten obrat, nič strašnega. -Kaj pa boš naredila?
Rada bi odprla šolo.
Nimamo prave šole. Zdaj ko odpirajo ženske liceje,
bi morale imeti šolo. Za Daisy. -Pa za Demija?
Odprla bom šolo za dečke in deklice.
Pa pisanje?
Kaj je z njim? -Kaj trenutno pišeš?
Nekaj sem začela, a se mi ne zdi preveč dobro.
Tvoje pisanje je vsem všeč. -Ni res.
Meni je.
O našem življenju pripoveduje. -In?
Le koga bo zanimala zgodba o družinskih tegobah
in radostih? Te stvari niso pomembne.
Morda niso videti pomembne, ker ne pišejo o njih.
Ne, pisanje ne daje pomembnosti, temveč jo odraža.
Ne bi rekla.
Pisanje o njih jih bo naredilo pomembnejše.
Kdaj si postala tako modra?
Vedno sem bila, a si opazila le moje napake.
Ki jih seveda ni bilo.
Draga gospodična March! Prebral sem vaša poglavja.
Strinjam se, da niso obetavna.
Toda, prosim, pošljite še zgodb škandalozne narave.
Oziroma naj jih pošlje vaša prijateljica.
Odpustite mi šalo. Nisem si mogel pomagati.
Jo, pridi dol!
Že grem.
Lačna sem.
Počakaj, Jo. -Lačna sem ko volk.
Obisk imaš.
Nikogar ne poznam.
Oprosti, da motim.
Ti si.
Pozdravljeni.
Josephine March sem.
Jo. -Josephine, ste vi? Dobrodošli. To sta Kitty in Minny.
Našega profesorja pa ste že spoznali.
Zelo omikan mož je.
Vaša mati pravi, da pišete. Dnevnik pišem, veste.
Zanimive ljudi imamo. Izobražence in Evropejce.
Upam, da ti je prav. Naslov mi je dala gospa Kirk.
Kdo ste?
Oprostite, da motim. Blizu sem bil...
Grem. -Ne. Prosim, ostanite. Dovolj prostora je.
Mi lahko kdo pove, kdo je? -Nočem vas obremenjevati.
Saj nas ne. -Sploh ne. Prosim.
Laurie sem. In vi? -Friedrich Bhaer.
Stanovala sva v istem penzionu v New Yorku.
Zelo čeden je.
Boste ostali v New Yorku?
Ne. Ponudili so mi delo profesorja v Kaliforniji.
Ker me tu nič ne zadržuje,
sem se odločil, da grem na zahod.
Tam je vse novo in so manj občutljivi glede priseljencev.
Morda bi moral na zahod.
Nisi priseljenec, zato raje ostani doma.
Šel bom.
Čudovito glasbilo.
Katera igra nanj? -Sestra Beth je igrala nanj.
Vse igramo pomalem. -A nobena tako dobro kakor ona.
Hudo je, ko izgubiš sestro.
Moje sožalje.
Ali igrate? -Da.
Zelo bi bili veseli, če bi nam zaigrali.
Beth ne bi hotela, da klavir molči.
Nočem skruniti spomina nanjo. -Ne boste.
Zelo me je veselilo. -Enako.
Zbogom. -Veselilo me je, g. Bhaer.
Zbogom, Laurie. -Zbogom.
Hvala za vse. -Hvala za obisk.
Če boš kdaj prišla v Kalifornijo,
te bom zelo vesel.
Ne bi rekla, vendar hvala.
No...
Zbogom.
Kaj je?
Zakaj me tako gledate?
Čudovit moški. Upam, da se bo vrnil. Čudovit prijatelj bi bil.
Ni bil tu zaradi tebe. -Ne?
Jo, ljubiš ga. -Kaj? Ne, ga ne.
Ja, ga. Pol tako bistra nisem kot ti, a je očitno.
Ljubiš ga. Ni tako? -Dober občutek imaš. Ljubiš ga.
Nisem te še videla tako srečne. To je ljubezen.
Za njim moraš. Vprezi kočijo, ujemimo ga, preden sede na vlak.
Tudi jaz grem. -Ne, ne grem.
Ja, greš. Amy ima prav. -Tako je.
Nisem mislil, da bom Jo kdaj pomagal loviti moškega. Všeč mi je.
V Kalifornijo se seli. -Skoraj prosil je za razlog, da ostane.
Dežuje. -Ni pomembno. Pridi, da te uredim.
Laurie, ne stoj tu, pripravi konje. Hvala.
Nikoli me ne vprašaš po materi, tudi ko veš, da sem bila pri njej.
Domnevam, da je še živa.
Jaz te vprašam po tvoji materi. -In ne sanja se mi, zakaj.
Nalašč nočeš razumeti poante. -Res je.
Kaj je to? Kaj hočejo? -Pojma nimam.
Oče, boš objavil to? -Kaj se zgodi z dekleti?
Reci, da imaš nadaljevanje knjige. -Kaj?
Dekleta se igrajo romarje
Lase ti poskušam urediti.
Ustavite kočijo! -Ustavite!
Jo, ven!
Poljubi ga z ljubeznijo.
Ne razumem, zakaj se ni poročila s sosedom.
Ker se je poročil z njeno sestro.
Da, seveda.
S kom se poroči ona? -Z nobenim od njiju.
Ne.
Ne, ne bo šlo.
Skozi vso knjigo piše, da se noče poročiti. -Komu mar!
Dekleta hočejo, da se ženske poročijo.
Ni pravi konec. -Pravi konec je tak, ki se prodaja.
Zaupajte mi. Če boste čudovito knjigo končali tako,
da junakinja ostane samska, je ne bo nihče kupil.
Ne bo je vredno natisniti.
Vidim, da je poroka poslovni dogovor celo v leposlovju.
Za ljubezen gre. -Ne, za koristoljubje.
Končajte jo tako, prav?
Prav.
Pojdi! Pojdi!
Poljubi ga z ljubeznijo.
Nočem, da greš. Ostani.
Res? Potem ne bi odšel, če bi hotela, da ostanem. -Ostani.
Nič ti ne morem dati. -Vseeno mi je.
Moje roke so prazne. -Niso prazne.
Všeč mi je. Romantično je.
Ganljivo je. Čustveno.
Hvala. -Naslov poglavja bi bil lahko: Pod dežnikom.
Dobro. -Odlično.
Zdaj pa pogoji pogodbe. Dobili boste 5 % tantiem.
Torej dobim 5 % od dobička.
5 % od neto dobička, potem ko pokrijem stroške za izdajo.
In plačilo vnaprej?
Jaz tvegam z izdajo knjige.
Da, vendar je knjiga moja. -Če bo uspešna, bova oba zaslužila.
Če ne, bom ostal v poslu. -Torej ne dobim nič, če propade.
Ne, dal vam bom 500 $, da odkupite avtorske pravice.
Avtorske pravice? -Pravice za ponatis in podobno.
Nadaljevanja, like za druge zgodbe.
Je to kaj vredno? -Le če je uspešnica.
A tako. Potem bi to hotela imeti.
Niste rekli, da vaša družina nujno potrebuje denar?
Da, zato sem prosila za plačilo vnaprej.
Ne, preveč tvegano je. Le za avtorske pravice vam dam.
Kar obdržite 500 $, jaz pa bom obdržala pravice.
In hočem 10-odstotne tantieme.
5,5 %. To je zelo radodarno.
9 %. -Največ 6 %.
G. Dashwood, junakinjo bom poročila za denar,
zato hočem delež.
6,6 %.
Velja. -Ni se vam treba zdaj odločiti glede avtorskih pravic.
Ne, odločila sem se. Hočem biti lastnica knjige.
AKADEMIJA PLUMFIELD
Kje je? -Prihaja.
Vse najboljše!
ČAS DEKLIŠTVA
POSNETO PO ROMANU LOUISE MAY ALCOTT
Prevod podnapisov: Lorena Dobrila